Takk.
Jeg tok med mat til dere.
Spis, søster!
Du har ikke spist på flere dager, du må være utsultet.
Nei.
Hør på meg. Jeg vet hvordan det føles når Ching Wu-skolen utslettes.
Japanerne er morderiske. Vi skulle aldri ha stolt på dem.
Men livet må gå videre. Du må spise. Du kommer til å bli syk.
Bror Zhen hadde rett. Japanerne ga sitt ord, men brøt det.
Vi tre skal fortsette å kjempe!
Jeg beundrer kampånden din,-
-men hva kan dere tre gjøre?
Ikke stort, men hvis vi blir drept, er det millioner flere kinesere.
Tanken er riktig, men øyeblikket er feil.
Det beste dere kan gjøre, er å forlate Shanghai.
Men hvorfor vil dere dra til Taiwan?
Siden japanerne er der også.
Da kan jeg kjempe mot dem der og ta hevn.
Ja vel... Hvis det er det dere vil, skal jeg hjelpe dere.
-Når kan vi dra? -Dere forlater Shanghai i morgen.
-Alt i orden? -Ja.
Ikke bekymre dere, de fører dere til skipet.
Førstebetjent, du har vært veldig snill. Du reddet livet vårt.
Ikke si det. Gå nå.
Frøken Li?
Et advarende ord.
Taiwan er annerledes. Ikke som Shanghai.
Menneskene der også, så vær forsiktige.
Dette er farlig.
Jeg kan ikke bare se på at japanerne slakter dem!
Jeg vet det, men du bør dra. Før eller senere tar hellet slutt.
Kanskje det, men før det kan jeg redde flere kinesiske liv.
Ikke så fort.
Skynd deg!
Ikke så fort. Jeg er andpusten.
Vi må skynde oss, ellers rekker vi ikke båten.
Jeg er andpusten. Din rotte! Du ba meg løpe. Jeg skal banke deg.
Skal du? Da får du fange meg først.
-Jeg skal nok fange deg. -Du er for gammel.
-Du har ikke en sjanse. -Vi får se.
-Prøv, da. -Det skal jeg gjøre.
-Du skal få et forsprang. -Det trengs ikke.
En, to, tre...
Onkel! Skal jeg banke disse guttene?
Hva sier du? Skal jeg gi dem juling?
Ingen kommer. Gi dem inn!
Gud... Det gjorde vondt.
Jævler.
Drittsekker.
Jeg hater dere.
Kyss meg i ræva. Kom igjen.
Hold opp, Ah Lung. Du kommer til å få problemer. Ikke vær dum.
Ikke bekymre deg. De forstår ikke. Ikke sant?
Jeg hater dere. Jeg skal banke dere.
Ok?
Forsvinn.
Er det alt du har å si?
-Hva skjer? -Hjelp! De dreper meg.
Hva foregår?
Du må oppføre deg.
-Takk. -Ingen årsak.
Forsvinn!
Du er modig.
Hva så?
Japanerne slår meg, kineserne slår meg... Spiller ingen rolle.
Ah Lung, ikke vær uhøflig.
Jeg beklager. Tilgi ham, han er dum.
-Hva? -Hold kjeft. Kom nå.
Vent.
-Læreren min vil treffe deg, gutt. -Så synd...
Hva sa du? Det var en ordre, ikke et forslag.
Ah Lung!
Unnskyld. Jeg skal sørge for at han kommer.
-Herr Hung, hva gjelder det? -Japanerne vil treffe politimesteren.
Hvem er de?
De kommer fra guvernøren.
Vær så god.
-Herr Hung, skal du ikke gå inn? -Nei, jeg viste dem bare veien.
Opp med armene.
Du kan gå.
Opp med hendene.
Ok.
Still deg der borte!
-Hvorfor kom du hit? -Jeg skal besøke slektninger.
-Hva heter du? -Mao Li-er.
Mao Li-er?
Det låter kjent.
-Det er mitt første besøk her. -Du har altså slektninger her?
-Hva heter de? -Su On-wa.
-På hvilken måte er dere i slekt? -Han er bestefaren min.
Bestefaren din? Ok, du kan gå.
-Unnskyld. -Se deg for!
Unnskyld meg. Beklager.
-Hva heter du? -Lon Si-chun.
Heter du virkelig det? Du har sikkert et annet navn også.
Du er en opprører. Vi har ventet på deg.
Pågrip ham!
-Hvor mange rom? -To, takk.
Blir dette bra? Har dere nettopp ankommet?
-Blir dere lenge? -Det vet vi ikke ennå.
-Jeg henter te. -Takk.
Det var godt.
Sengene om bord var elendige. Herlig!
Søster, jeg trodde at tjukkasen skulle stryke med.
-Han er bare barnet. -Bare barnet?
-Jeg har alt drept seks japanere. -Vær stille!
Dette er Taiwan, ikke Shanghai. Man vet aldri hvem som lytter.
Vær forsiktig.
Ta et bad, og gå til sengs.
-Noe er galt. -Treskrinet er borte.
-Er det borte? Er du sikker? -Ja. Unnskyld.
Det var min feil. Du får slå meg.
Hvordan kunne du miste det? Det var viktig! Herregud.
Hvordan skal vi kunne hevne bror Zhen nå?
Se. Er det ikke fint?
Bra jobbet. Et sånt treskrin må inneholde noe verdifullt.
Det må være lykkedagen vår. Ikke rart at du ser så fornøyd ut.
-Jeg gjorde en god jobb. -Åpne det.
Den som mistet det, er nok lei seg. Tror du ikke?
Hva så? De blåser i oss når vi sulter. Bare åpne det.
-Vi kan vel gi det tilbake? -Vil du at vi havner i fengsel?
Åpne det! Skynd deg.
Hva er det?
Det kan være en form for kongesepter.
Har du sett en konge noen gang? Hvordan kan du vite det?
-Vi ligger tynt an. -Mester, slå deg ned.
Agenten vår kom hit, men ble straks pågrepet.
-Du godeste... -Hvordan klarte de å avsløre ham?
De pleier ikke å være så smarte. De tok ham straks han gikk i land.
-Kanskje noen av mennene våre... -Det tror jeg ikke.
Mennene våre er lojale. Det må være noe annet.
-Har noe forandret seg her? -Jeg støtte på to japanere i dag.
Jeg viste dem veien til politiet. De kom fra guvernøren.
Kan de være innblandet?
Skål! Skål!
De to mennene fra guvernøren er gode venner med Okimura.
De er gode til å slåss og er smarte. De er spesialagenter.
Hyggelig å treffe dere.
Velkommen!
Vår høyt ærede venn herr Okimura er her.
Jeg beklager forsinkelsen. For å godtgjøre det, foreslår jeg en skål.
Hva spurte vår høyt ærede venn om?
Han lurte på om kampsportskolene her lager bråk.
Jeg sa nei. Med din hjelp har vi alt under kontroll.
Nei, det er din fortjeneste.
Nei, jeg er japaner. Hvordan skal jeg kunne lede kinesiske kampsportskoler?
Du er for beskjeden. Du ville bli en kampsportleder hvor som helst.
-Uten den minste tvil. -Du smigrer meg. Det var snilt.
De japanske stilene kan ikke sammenlignes med kinesisk kung-fu.
Det stemmer for alle andre kampsportskoler,-
-men ikke deg.
Kung-fu-skoler er bra, men det er for mange i denne byen.
-Samle dem under din kontroll. -Tror du at jeg er kvalifisert?
Selvsagt. Det kan jeg gå god for.
Det er en interessant idé, men hvordan skal det foregå?
Det er altfor mange skoler. Fai Fong, Sai Kham, Tai Jung...
-Som sagt, det er for mange. -Rolig nå.
Enkelte skaper ikke problemer. Min egen skole har alltid støttet deg.
Men en skole, Zhu Wan Lai er meget antijapansk. Den må overvåkes.
-Herr Hung. -Herr Hung.
Herr Hung.
-Har bestefar en kung-fu-skole? -Ikke egentlig.
Men det er viktig at de er veltrente.
Firmaet vårt handler med te og tømmer.
Vi har en uskreven regel. Jobber man for oss, må man lære kung-fu.
Herr Hung, kan du fortelle hvorfor bestefar ikke vil ha meg her?
Bestefaren din har gode hensikter, men Taiwan er okkupert.
Nå bestemmer japanerne her, så vi må tåle mye.
To av onklene dine, begge hissige, ble drept av japanerne.
Bestefaren din er bekymret for at det skal bli mer bråk.
Det visste jeg ikke.
Han er helt alene her. Hvorfor får jeg ikke bli?
Du er ung og pen. Japanerne er helt skruppelløse.
Særlig med unge jenter. Han frykter for din sikkerhet.
Hvordan orker han å være her helt alene?
Han klarer seg selv. Han setter deg først.
Han burde ikke føle det. Han tar feil.
Ikke si at jeg tar feil. Taiwan er for farlig for deg.
Du får bli i et par uker.
Jeg kan ikke reise tilbake til Shanghai. Hvor skal jeg dra?
Hvorfor ikke det?
Læreren min ble drept av japanerne.
Vennene mine også. De var også elever ved Ching Wu. Vi klarte å flykte.
-Hvis vi drar tilbake, dreper de oss. -Du må forlate Taiwan!
-Tror du at jeg blir en byrde? -En byrde?
Tror du at sånt bekymrer meg i min alder? Jeg bekymrer meg for deg!
-Vil du at jeg gjemmer meg? -Hvorfor ikke?
Din kung-fu kan ikke beseire skytevåpen.
-Vil du kaste ut japanerne selv? -La meg snakke.
Kinesernes problemer skyldes at de ikke sier fra.
Tror du at jeg er redd?
-Du undervurderer bestefaren din. -Det tror jeg ikke.
Bestefar, japanerne er her siden vi var for feige til å slåss.
Vi lot dem vandre inn.
Japanerne forstår seg bare på en ting: Blod for blod.
Øye for øye, død for død.
-Tror du at jeg er redd? -Hadde jeg kommet hit, da?
Du er ei modig jente.
Jeg hater japanerne og kom hit for å ta hevn.
Bra! Det skal du få gjøre. Jeg skal hjelpe deg med det.
Herr Hung, be dem om å bære inn bagasjen hennes.
Gutt, kom hit!
Følg meg.
Ikke bekymre deg, gutt.
Vent her. Lærer, gutten er her.
-Be ham om å komme inn. -Kom inn.
-Hva vil du? -Jeg eier et kasino.
Jeg trenger folk, og jeg tror at du ville passe bra.
-Nei takk. -Nei takk?
Duger ikke det? Foretrekker du å være tyv?
Tyv? Jeg stjeler bare fra fremmede.
Aldri fra landsbyboere. Jeg har faktisk prinsipper.
Oppfør deg høflig. Han er læreren vår.
Ikke min.
Jeg tok deg med hit så du kunne begynne på skolen.
-Det vil jeg ikke. -Nekter du?
Ah Lung, duger vi ikke for deg?
Jeg vil ikke lære kung-fu.
-Er det den eneste grunnen? -Ja, jeg har stor frihet som tyv.
Her ville jeg bli bundet.
-Hvilke andre grunner har du? -Andre grunner?
Dere kryper for japanerne! Som små hunder.
Dere gjør meg kvalm!
Vent!
Skolen vår duger altså ikke for deg? Du kan gå.
Det skal jeg. Jeg ville ikke bli om jeg fikk betalt.
Ho Chin.
Trodde du virkelig at vi bare lar deg gå?
Lukk dørene.
Kom igjen! Kom igjen!
Kom igjen!
Søster, se!
Det er nunchakoen!
En gutt.
Han bor i området. Han er udugelig.
Vi ser om han lever.
-Herr Hung, han lever. -Vi bærer ham hjem.
Vent her.
-Mester, Ho Chin er her. -Be ham stige på.
Kom inn, Ho Chin.
-Mester, du ba meg komme. -Ja, jeg vil spørre deg om noe.
-Jeg står gjerne til tjeneste. -Jeg håper du kan det.
Hvordan fikk du tak i nunchakoen?
Unnskyld. Jeg sendte gutten min for å ta den. Jeg var...
Den er ikke verdt mye, men betyr mye for meg. Hvordan stjal du den?
Jeg og gutten var i havna i dag.
Da dere så bort... Vi trodde at dere var rike fremmede.
Så fant vi den.
Hadde vi visst at dere var mester Sus venner, hadde vi ikke stjålet den.
Ho Chin...
Du er ikke ung lenger. Du burde få deg en jobb. Unggutten også.
Mester, vi har ingen yrkeskunnskap. Hva skal vi gjøre?
Men vi stjeler aldri fra landsbyboerne.
Men gutten din er en tyv. Han havner alltid i trøbbel.
I trøbbel? Nei, det kan ikke stemme. Han er godt likt.
Spør hvem som helst. Han er en god gutt.
I dag holdt noen på å drepe ham.
Hvor er han?
Vi fant ham i en grøft. Han var halvdød, så vi bar ham hit.
Det må ha vært Lin Sin-kwai.
Han ville at gutten skulle begynne på skolen hans,-
-men gutten hater japanerne og avskyr at Lin kryper for dem.
Han ba gutten om å komme dit i dag. Han må ha nektet,-
-og da slo de ham.
Gutten er modig.
-Mester Hung, hvor er han? -Han hviler på baksida.
Jeg må ta ham med hjem, men jeg vet ikke hvordan det skal gå til.
-Hva er det? -Chin vil treffe deg i hagen.
Nå? Hva er i veien?
Gutten ble nesten slått i hjel.
-Hvem var det? -Jeg er ikke sikker.
De slo ham nesten i hjel og forlot ham i en grøft.
-Hvor er han? -Hjemme. Bevisstløs.
-Jeg må treffe ham! -Det får du ikke.
Hvorfor ikke? Jeg er jo moren hans.
Jeg ber deg. La ham aldri få vite at du er moren hans.
-Hvorfor ikke? -Gutten hater japanerne.
Tenk hva han ville føle for deg. Hvorfor vil du fortelle det nå?
Hvis du forteller det, tar han kanskje livet av seg.
-Jeg vil likevel hjelpe ham. -Gi meg penger til en lege, da.
Du kan komme fram. Jeg står her.
-Bra! -Du er tilbake.
Du trener hardt for å beskytte din gamle far.
-Hvem ville våge å angripe deg? -Noen prøvde å drepe meg i kveld.
-Hvem sto bak det? -Jeg vet ikke.
Men sannsynligvis var det Seven Peak-skolen.
Jeg skal lære dem en lekse.
-Kan jeg stå til tjeneste, frøken? -Stå til tjeneste?
Stopp!
Hva foregår? Min skole har aldri gjort dere noe.
Hva foregår?
Det burde vel du vite? Du sendte jo menn for å drepe meg.
Det ville vi aldri ha gjort. Vi er en kung-fu-skole. Ro deg ned.
Vi trenger vel ikke å krangle? Vi kan vel diskutere problemet vårt?
Hvorfor prøvde dere å drepe far i går kveld?
Hvorfor skulle jeg ha gjort det? Jeg er ingen morder.
Kanskje vi har tatt feil.
Vi kan vel diskutere skolenes framtid hjemme hos meg?
-Hvor er de? -Ikke bekymre deg. De kommer.
Det er fremdeles tidlig. Du ba dem om å komme, så de kommer snart.
-Vi kan like gjerne spise kveldsmat. -Jeg er ikke det minste sulten.
-Vi kan vel endre det til kveldsmat? -Tøys!
"Tøys." Du har helt rett, men det er en idé.
En elendig idé.
Dette innebærer at de ikke respekterer meg.
Jeg inviterte kung-fu-lærerne, men bare tre kom. Det er en fornærmelse!
Hva hadde du forventet? Han var den eneste som ville komme.
Vi to ønsket ikke det.
Jeg må altså bruke vold?
Selv om du anvender vold, vil ikke kineserne samarbeide med deg.
Det er din mening. De fleste kinesere kommer til å samarbeide.
-Dere kom jo hit. -Jeg ble tvunget.
Jeg vil ikke samarbeide. Jeg vil bare vite hva han pønsker på.
Jeg ville diskutere kampsportens framtid, men ikke nå lenger.
-Glem det! -Beklager. Da går jeg hjem igjen.
Hvis ikke dere respekterer meg, vil ikke jeg respektere dere.
Vær forsiktige i framtiden!
Det er enormt. Det tar aldri slutt.
Tosk! Selvsagt tar det slutt.
Se!
-Gutten som stjal tingene våre. -Ja.
Hei!
-Hva er det? -Vil du ikke lære kung-fu?
-For å slåss? -Mot hvem, da?
Japanerne, selvsagt. Dere vil at jeg hjelper dere å slåss mot dem.
-Du trenger ikke å slåss. -Hvorfor lære det, da?
-Det krever mye arbeid. -Vår kung-fu gjør deg veltrent.
Dessuten blir du selvstendig. Jeg kan lære deg om du vil.
-Skal du lære meg? -Hvorfor ikke?
Tror du ikke jeg kan det?
De to er elevene mine.
Tror du meg nå?
-Vil du forsøke? -Nei, jeg slåss aldri mot jenter.
-Vil du lære? -Nei takk.
Det avgjør du selv. Vi ses.
-Du? -Ja?
-Du er visst mester Sus barnebarn. -Ja.
I dag fyller han 80 år. Du kan vel komme på middag?
Denne veien.
-Takk. -Gratulerer!
Der er du, jo. Jeg måtte bare komme hit!
Gratulerer! Jeg må si at du er veldig stilig.
Man skulle ikke tro at du er 80. Du ser veldig veltrent ut.
Du er stiligere enn noensinne. Du har ikke besøkt oss på lenge.
Ikke noe snakk om forretninger. Mester Su er ledende i kampsport her.
Hvorfor skulle han gå til dere? Glem ikke det.
Ikke si det. Jeg begynner bare å bli gammel og glemsk.
-Mester Su, gratulerer med dagen. -Takk.
Reis deg.
Du har vokst opp og blitt mann. Din kung-fu skal være god, sies det.
-Nei, men jeg forsøker. -Bra.
Dere to! Hvorfor gjemmer dere dere? Kom fram.
Unnskyld meg.
-Du har min største respekt. -Det trengs ikke.
-Vi er jo gamle venner. -Vis respekt, Ah Lung.
-Han reddet livet ditt. Husker du? -Gratulerer, herre!
Reis deg.
Du er en kjekk, ung mann, med god fysikk.
Du er sikkert god til å slåss.
Men du må unngå å yppe til bråk bare fordi at du kan slåss.
Ikke omgås med feil personer.
Vær forsiktig.
Begynner man å omgås med feil typer, er det vanskelig å vende dem ryggen.
Du må holde orden på forræderne her, de som støtter japanerne.
-Jeg vet det. -Naturligvis gjør du det.
Jeg har hørt at du ofte havner i trøbbel. Følg mester Sus råd.
-Hvem er hun? -Glem det. Glem det.
Mester, gjestene har kommet. Tiden er inne.
Ja, akkurat.
Mine gode venner-
-og mine kjære slektninger.
I kveld feirer jeg min åttiende fødselsdag.
Jeg er beæret over at dere kom.
Først vil jeg takke dere for deres vennlighet og hengivenhet.
Når jeg nå skåler, gjenspeiler det følelsene mine.
Jeg vil innlede med å skåle for fred og velstand-
-for Taiwans folk. Lenge leve det!
Må det blomstre i fred.
Nå vil jeg skåle for enhet,-
-samarbeid og forståelse mellom kung-fu-skolene.
Min tredje skål vil jeg skåle for...
Jeg håper bare at vi kan arbeide mot et felles mål.
Vi er jo kinesere alle sammen. Vi er en eneste stor familie.
Vi lever på samme måte og har de samme forhåpningene,-
-og vi har en felles skjebne.
La oss kjempe sammen i med-og motgang.
Mester Su, vel talt.
Du er vår kampsportleder, og vi gjør som du vil.
Jeg håper at du mener det og ikke bare sier det.
-Det er klart jeg gjør! -Bra.
Nå går vi inn.
Mester, vi har problemer.
Jeg kommer straks.
-Herr Su, gratulerer. -Takk.
Jeg håper at det går bra at vi kommer ubudne.
-Det er hyggelig å se dere. -Dette er min datter Chen Dasu.
Dette er den kinesiske kung-fu-eksperten herr Su.
Nei, jeg er altfor gammel for kampsport.
Jeg hadde håpet at du kunne undervise meg.
Jeg beklager. Jeg er 80 år. Jeg er eldgammel.
Det fins et kinesisk ordtak: "Jo eldre, jo bedre."
-Det gjelder også kung-fu. Ikke sant? -Nei, dessverre ikke.
-Jeg kan sikkert lære noe av deg. -Du smigrer meg. Takk.
Den mannen med rødt ansikt...
Hvem er han?
Det er en legendarisk kinesisk kriger. Guan Gong.
Guan Gong? Hva gjorde han?
Han var helt og kung-fu-ekspert. Han var en tapper kriger.
Vi hedrer hans minne med teaterstykker.
Jaså?
Han ser virkelig voldsom ut.
Vi har en lignende helt. Tror du at vår helt hadde slått deres?
Det er bare legender. Det er umulig å si hvem som hadde vunnet.
Vår helt var mye tøffere enn deres. Tror du ikke det?
Jeg vet ikke, jeg fikk aldri treffe dem.
Du vet altså ikke? Da skal jeg bevise det.
Hvem var tøffest? Kineseren eller japaneren?
Japaneren, selvsagt!
Du, der. Du får være vår helt. Utfordre Guan Gong.
Herre!
Du som spiller kinesisk helt! Vis deg, hvem du enn er.
Jeg er klar til å kjempe mot japanerne!
Kom og slåss...
Vi går.
-Mester? -Bestefar?
-Mester?
Vi går hjem. Kom.
Jeg kom til Taiwan med hat i hjertet.
Jeg hatet japanerne for det de har gjort mot oss,-
-og nå har krekene drept bestefar.
Ja, noe må gjøres.
Hvis ingen gjør noe, kommer de til å drepe oss alle.
Jeg har en idé. Det er verdt et forsøk.
Jeg vil starte Ching Wu-skolen igjen. Tror du at jeg kan det?
Det kommer ikke til å bli lett å starte en skole her.
Det vet jeg, man jeg må forsøke.
Vi skal samle de unge patriotene og vente til tiden er inne.
En dag skal vi ta hevn, men jeg er bare ei jente...
-Jeg trenger din hjelp. -Du er modig.
Det er beundringsverdig. Du kan stole på meg.
-Jeg skal gjøre alt du vil. -Takk.
En.
To.
Tre.
Fire.
Fem.
Seks.
Sju.
Åtte.
Ni.
Ti.
Elleve.
Tolv.
13.
14.
15. 16.
17. 18.
19. 20.
21. 22.
23. 24.
25.
Stopp! Bra. Fortsett å trene.
-Hva sier du? -Ikke dårlig.
Jeg kommer straks.
-Hva gjør du? -Jeg bare ser. Nei, nei, nei...
-Bli med inn. -Nei...
-Alder? -18.
Se hva jeg fant utenfor. Jeg syns at han burde begynne her.
Kan du ikke gjøre det? Du er hjertelig velkommen.
Hvorfor ikke? Kung-fu gjør en veltrent.
-Som sagt, jeg vil ikke. -Jeg vil at du begynner her.
Prøv. Liker du det ikke, kan du slutte.
Prøv! Det vil ikke skade deg.
Nei takk.
Jeg forstår meg ikke på ham.
Stopp!
Hvem startet denne Ching Wu-skolen?
Jeg.
Hva vil du?
Herr Chin, da mester døde, falt hans gamle skole,-
-så frøken Li ville åpne en ny skole.
Uten å spørre meg?
Hvorfor skulle vi det? Det er et familieforetak.
Tøys. Jeg tolererte den gamle skolen av respekt for gamlingen...
-Men en ny skole? Aldri. -Aldri?
-Vi gjør som vi vil. -Dere må bruke min skoles navn.
Glem det!
Din skole er den verste av dem alle.
Ta ham!
-Er du uskadd? -Ja.
Hva vil du, herr Chin?
Skolen må ta mitt navn, ellers stenger jeg den.
Etter det, da? Skal vi bli forrædere som du, også?
Er det det du vil? Dra til helvete, ditt svin!
Ditt nedrige krek!
Du tok tak i håret mitt, hva?
Faen ta deg!
Forsvinn herfra!
Stopp!
Kom!
Okimura, jeg har tapt ansikt. Hjelp meg å ta hevn.
Ro deg ned. Hvorfor haster det? Hva har skjedd?
Okimura, din Daiwa-skole er ikke lenger best i byen.
-Hvilken skole er best, da? -De kaller den Ching Wu-skolen.
Ching Wu? Jeg har aldri hørt om den.
Ikke jeg heller. Jeg gikk dit for å lære dem en lekse.
Men jeg fikk juling.
Det er kanskje ikke de som er gode, men din skole som er ubrukelig.
Jeg bekymrer meg ikke for min skole, men for deg.
De viser deg ingen respekt. De ignorerer deg, bare.
De har aldri hørt om skolen din, men påstår at de er best i byen.
-Sa de virkelig det? -Jeg hørte det selv!
Ja vel. Jeg lover deg å utslette stedet i morgen.
Hva faen er Ching Wu-skolen?
En kampsportskole. Ser du ikke det?
-Hvem snakket til deg? -Jeg er sjef her.
Da mester døde, ble den gamle skolen stengt. Vi har åpnet en ny.
Sier du det? Hvorfor ble ikke jeg spurt?
Det angår bare oss. Hvorfor skal vi be en japaner om lov?
Siden jeg sier det! Vi japanere bestemmer alt her!
-Tullprat. -Forstå dette... Japanerne er best.
Hva betyr "Ching Wu"?
Du vet altså ikke hva ordene betyr? Da skal jeg fortelle det.
"Ching" betyr samhold, og "Wu" betyr motstand.
Slett ikke noe dumt navn, men dere får endre det.
Hadde du endret navn på din skole hvis vi hadde mislikt det?
Hvordan våger dere Taiwan-svin å sammenligne dere med oss?
-Datter, ta ned skiltet. -Oppfattet.
Det var utmerket.
Bær ut søpla.
Ok, gå hjem.
Hør etter! Ser dere skolens skilt?
Jeg likte ikke skolen, så jeg stengte den.
Hva foregår?
Her bestemmer vi! Dere skal gjøre som vi sier. Ingen frihet.
-Dere skal adlyde oss! -Pokker ta...
Vi japanere er best i kampsport.
Hvis dere vil trene kampsport, får dere gjøre det hos meg.
Går dere til andre skoler, skal jeg utslette stedene!
Faen ta ham.
Hvis dere motsetter dere det, kan dere komme fram og si det.
Jeg dreper kinesere som jeg dreper hunder.
Hvis ikke dere adlyder meg, er dere dødens!
Vi gjør som vi vil her. Jeg knuser dem som gjør motstand.
Som dette skiltet.
Kom.
De jævlene!
Hør etter, alle sammen.
Se her.
En.
To.
Men kan noen knekke hele bunten? Da blir jeg din slave resten av livet.
Kan noen gjøre det?
Kan de det? Få høre nå!
Hver for oss er vi svake, men sammen er vi sterke.
Hvorfor lar vi japanerne fornærme og terrorisere oss?
Hvorfor ikke stå sammen og bekjempe dem?
Jeg har aldri villet lære kung-fu, men i morgen vil jeg begynne å trene.
Jeg skal trene, så jeg kan slåss. Vi må alle slåss mot dem.
Og kaste dem ut!
Hvis noen vil begynne på Ching Wu- skolen, kan de bli med meg.
Jeg er med.
Du godeste... Gutten har endelig blitt voksen.
Ah Lung, jeg er stolt av deg.
Vi reparerer skiltet og bærer det tilbake.
-Vi blir også med. -Ja.
Bra. Bli med meg, alle sanne kinesere.
-Herr Hung, vi kommer med skiltet. -Takk. Vi bærer det inn.
Frøken Li, jeg tok feil. Jeg vil lære kung-fu.
-Kan du lære meg det? -Gjerne.
Du skal ha stor takk.
-Jeg har funnet noe i deg. -Har du funnet noe i meg?
Ching Wu-skolens sanne ånd og mening.
-Takk, lærer. -Reis deg.
-Frøken Li? -Vet du hva?
Ah Lung er akkurat som Chen Zhen.
Hans innstilling, kampånd... De er akkurat som hans.
Bror, hvil i fred.
Skolen kan leve videre-
-når det fins menn som du. Ching Wu skal kjempe igjen!
Han er dyktig.
En gang til!
Stopp. Neste gruppe.
Nå holder det!
-Du har virkelig forbedret deg. -Du er lynrask.
-Takket være deres hjelp. -Jeg skal gi deg noe verdifullt.
Min mesters teknikk, som ble fullendt av bror Zhen.
-Takk. Hva er det? -Nevens raseri.
Nevens raseri?
Hallo?
Hva?
Hva sier du?
Ok. Ha det.
Våkne.
-Hva er det? -Vi har fått nye ordre.
-Vi skal pågripe noen opprørere. -Noen opprørere?
-Hva? Hvor er de? -På Ching Wu-skolen.
Våkne. Våkne!
Våkne. Våkne, min herre.
Vi fikk nettopp ordre om å pågripe opprørere på Ching Wu-skolen.
Jeg kommer snart tilbake.
-Au! -Hva er det?
Jeg har vondt i magen. Jeg kommer snart tilbake.
Ho Chin?
-Hva er det? -Kom hit.
-Hva gjør du her på denne tiden? -Gå til Ching Wu-skolen.
Japanerne vet at opprørere gjemmer seg der. De er på vei dit.
-Hvorfor bekymre deg for opprørerne? -Tulling!
Min sønn går på Ching Wu-skolen nå.
Gud! Jeg går med en gang!
Frøken Li?
-Hva er det? -Japanerne er på vei hit.
-Hvordan vet du det? -Ho Chin fortalte det.
-De får gå. -De vet ikke veien.
-Jeg viser dem veien. -Det er farlig.
Jeg vet det, men jeg har vært udugelig i hele mitt liv.
Jeg er kineser. Japanerne får ikke drepe kinesiske patrioter.
-Jeg må hjelpe dem. -Takk.
Gå, dere. Jeg tar meg av japanerne.
Da går vi.
Åpne porten!
-Beklager, dere må gå. -Hva er det?
Japanerne vet at dere er her. Dere må dra umiddelbart.
Han viser dere veien. Skynd dere, tiden er knapp.
Ta med tingene.
-Ta bakveien til stranda. -Ok. Bli med meg.
Fremad marsj!
Gjennomsøk stedet.
Herr Hung, hvorfor sitter du her helt alene?
Jeg leser. Jeg leser her hver kveld. Det er en vane.
Ikke tull med meg. Jeg vet at dere gjemmer opprørere her.
-Hent elevene deres. -Ja visst.
Men det er ingen opprørere her.
Jeg vet at det er opprørere her. Jeg råder dem til å komme fram.
Det ville spare oss alle problemer.
Følg mitt råd, så kommer dere ikke til skade. Ellers dreper vi dere.
Kaptein, vi bor alle i denne byen. Vi er ikke opprørere.
Se selv.
-Ok, hvem er sjef her? -Jeg.
-Jeg.
Alle er sjef? Ikke noe problem. Jeg begynner med dere to.
Jeg har alltid behandlet dere kinesere godt.
Jeg har tatt dere hit for å unngå ubehageligheter.
Jeg forstår ikke helt.
-Hva vil du? -Jeg vil vite hvor opprørerne er.
-Si meg... -Opprørere? Hvilke opprørere?
-Hvilke opprørere? -Slutt å spille.
Jeg vet at dere ikke liker oss japanere.
Uansett hva vi mener om dere, er vi likevel ikke opprørere.
Jeg har aldri sagt at dere to er opprørere. Jeg skal finne ut av det.
-Herr Hung, du kjenner meg. -Ja.
Kaptein, jeg er født her. Du kjenner meg. Jeg er ingen opprører.
Du heter visst Li. Du kom hit fra Shanghai.
Jeg vet det meste.
Det stemmer, jeg kommer fra Shanghai. Hva så?
Står det "opprører" i panna mi?
-Ikke vær nesevis! -Du skremmer ikke meg.
-Alle kinesere er ikke feiginger. -Nå holder det.
Kaptein, hun er ung. Du må tilgi henne.
Ung, sier du? Jeg skal sørge for at hun blir voksen, og det fort!
Du får en siste sjanse. Si sannheten, ellers dør du.
Du kan drepe meg, men ikke hele nasjonen.
Da jeg kom inn her, var jeg innstilt på å dø.
Kaptein, undersøk dette ytterligere. Du kan ikke bevise at vi er rebeller.
Hvis dere dreper oss, vil byen gjøre opprør.
-Hva så? -Gjør som du vil. Drep oss.
Skal skje.
Rolig nå!
Kaptein, hva gjør du? Alle vet at herr Hung er en anstendig mann.
Hans familie har vært kjøpmenn her i mange år.
De har aldri vært opprørere. Følg mitt råd, og la dem gå.
-La dem gå? -Klokt! Jeg går god for dem.
Tar jeg feil, kan du ta hodet mitt.
-Ok, dere kan gå. -Dere kan gå.
Taiwan skal stå under vårt styre,-
-men innbyggerne her vil ha hevn. Det er farlig.
-Hvorfor det? Jeg kan drepe dem alle. -Kom igjen.
Det er umulig å drepe så mange.
Du bør lese militærhistorie.
Unngå massakrer. Det får folk til å gjøre opprør.
Dessuten kan de kung-fu. De er virkelig tøffe.
Hva skal vi gjøre, da? Skal de få gjøre som de vil?
Så ille er det ikke. Overlat det til meg.
Jeg har en plan.
Jeg skal utslette lederne, men ingen spor må lede til oss.
Jeg vil trenge din hjelp, for jeg må bruke ditt navn.
Bare si fra!
Herr Hung, kom hit. Skynd deg.
Hva er det?
En invitasjon fra guvernøren. Kom dit, ellers blir du pågrepet.
Hva er det? Les den.
Gud... Det er en ordre, ingen invitasjon.
Hvis ikke vi går dit, kommer de til å pågripe oss.
-Av hvilken grunn? -De trenger ingen grunn.
De venter på en grunn til å slå til. Ikke provoser dem.
-Det er nok best at vi går dit. -Jeg lurer på hva de pønsker på.
Våre seks beste kjemper får gå dit.
Resten blir her.
Gå opp.
Ching Wu-skolen!
Beklager forsinkelsen.
Jeg er glad for at dere kom.
Jeg har fått ordre fra guvernøren.
Heretter skal alle kampsportskoler stå under min kontroll.
Noen kommentarer?
Taiwan står under japansk styre, så dere har ikke noe valg.
Jeg gjør som jeg vil, men som kamp- sportutøver, respekterer jeg dere,-
-så jeg vil gjerne høre deres mening.
Ut med språket, hvis dere har noe på hjertet.
Min herre, det var snilt av deg.
Jeg tror at alle blir fornøyd hvis du overtar.
Kanskje du, men kung-fu-skolene har alltid vært adskilt.
Hvorfor endre systemet?
Ulike skoler innebærer ulike teknikker og en sunn konkurranse.
Hvorfor slå dem sammen? Det er ubegripelig.
-Jeg er ikke enig. -Dere har to valg.
Enten tar alle kampsportskoler min egen skoles navn, Daiwa,-
-eller så utfordrer dere elevene mine her og nå.
Hvis noen beseirer dem, endrer jeg min skoles navn til deres.
Det trengs ikke. Vi får tenke på saken.
Nei, saken må avgjøres nå!
Min skole har alltid hjulpet dere. Vi gjør som du sier.
-Våre skoler er som brødre. -Er det din mening?
Din skole kan aldri måle seg med min!
Dere må endre navn, akkurat som de andre!
Må jeg også endre navn?
Din kryping var til ingen nytte!
Mine to elever utfordrer hvem som helst her.
Dere som motsetter dere forslaget, kan stå fram.
Vent.
Jeg motsetter meg forslaget.
-Jeg utfordrer mennene dine. -Dere vil kjempe på liv og død.
-Det er jeg klar over. -Hvem av dem velger du?
Hvem bryr seg? Jeg kan møte begge.
Nei, da vil folk påstå at japanerne jukset.
Dere japanere fusker alltid. Det er ikke noe nytt. Nå begynner vi.
Hvis det er sånn du vil ha det, så. Sett i gang!
Vil du endre navn nå?
Nei, ikke engang om du dreper meg.
Det er best at du går hjem. Vi får diskutere dette en annen gang.
Vi går.
Er det noen andre som vil utfordre mennene mine?
Er det ingen andre som våger?
Dere vil verken slåss eller snakke.
Da antar jeg at dere går med på å endre navn.
Ellers er det siste sjanse til å gjøre deres stemme hørt,-
-så ut med språket hvis ikke dere er enige.
Det er meg en ære å få endre navn til Daiwa.
Dere andre, da?
Pokker ta!
-Jeg utfordrer dem. -Kom tilbake.
Ok.
Bror!
Sepo!
Jeg skal drepe deg!
Han har våpen.
Her, Ah Lung!
Fort.
-Ah Lung, hvordan går det? -Bra.
De pokkers japanerne er slu.
Bli med meg hvis dere vil slåss mot japanerne!
-Hva er det? -Ching Wu-skolen må ha vunnet.
Gjem dere.
Kom igjen.
Skynd dere.
Tekst: Jan Helge Hordnes www.btistudios.com